Från Australiens vildmarker...
kommer en stormig berättelse som spänner över decennier.
Det brinner på Drogheda.
Colleen McCulloughs bästsäljare:
The Thorn Birds.
Berättelsen om en ambitiös präst, en vacker kvinna...
och en livslång kärlek.
Gift dig med mig. Du älskar mig.
Men jag älskar Gud mer.
Hans ambition ledde honom från kvinnan han älskade...
till maktens korridorer.
Hennes åtrå ledde henne till en man som kunde ta hans plats.
Vad du är vacker.
Ralph ska bli biskop.
Jag har också nåt att berätta.
Jag ska gifta mig med Luke O'Neill.
Ikväll fortsätter berättelsen...
Jag kan inte få det jag vill ha.
...utan hem och barn. Ingen make heller.
Meggie kämpar emot bäst hon kan.
Meghann, vad har du gjort med mig?
Om hon ändå vore din istället för Lukes.
Meghann är min fru, inte din.
Jag har sårat dig nåt fruktansvärt, men jag älskar dig.
Du har ingen aning om vad kärlek är!
Jag kan inte slösa bort mitt liv på att drömma om nån jag inte kan få.
Förlåt mig.
Inte mer.
Christopher Plummer, Piper Laurie, Earl Holliman...
Ken Howard, Mare Winningham...
Philip Anglim, Jean Simmons...
Bryan Brown, Rachel Ward...
och Richard Chamberlain.
En ouppnåelig kärlek...
förbjuden för alltid: The Thorn Birds.
TÖRNFÅGLARNA
Undrar vad Ralph säger...
när han får veta att du är gift med en protestant.
Vad spelar det för roll? Han har ju fått som han vill.
Mamma...
Jag vill inte att du skriver nåt.
Jag skriver och berättar det när vi har kommit fram till Queensland.
Som du vill.
Prästen ska åka. Jag går ner.
Jag kommer att sakna dig, Meggie.
Om du inte slutar gråta, börjar jag också...
-och hur skulle det se ut? -Jag är så fånig.
Men Queensland känns så långt borta.
Det är inte för alltid och jag kommer och hälsar på.
Luke tjänar mer på sockerrörsfälten i Queensland.
Det betyder att ni kan köpa er egen fårfarm tidigare.
Precis. Och dessutom...
får jag ett eget hem att se om.
Och en dag får jag barn.
Jag måste ha nåt eget...
nåt som jag kan bry mig om.
Meggie, raring.
Jag behöver Luke.
Han är ingen komplicerad man...
som alltid skulle vilja ha nåt mer än mig.
Luke älskar mig, mrs Smith.
Det gör han verkligen.
14 000 pund?
Det är mer än vad många nybyggare har. Det visste jag inte.
Har hon inte sagt nåt?
Det är typiskt Meggie.
Hon vet inte ett skvatt om sånt.
Ralph gav oss pengar när kyrkan ärvde Drogheda.
Fader de Bricassart. Han förvaltar egendomen åt kyrkan.
Jag har fört över Meggies pengar till banken i Dungloe...
i ditt namn.
Jag uppskattar verkligen hur ni Clearys har bemött mig.
Jag har inte mycket, men allt jag har är Meghanns.
Jag tänker inte ta ett öre av pengarna förutom det som behövs för fårfarmen.
Jag ska ta god hand om henne, det lovar jag.
Sätt fart, ni två!
Adjö, Pete.
-Lycka till, Meggie. -Tack, Alastair.
Bli lycklig, Meggie.
Kom, Meghann. Vi missar tåget.
Ers höghet.
Höghet?
Jag har inte vant mig vid att vara kardinal än.
Jag rycker till när du kallar mig det.
Du kommer att förstå vad jag menar...
när nån tilltalar dig som min herre biskop de Bricassart.
Men du är väl förberedd antar jag.
Det hoppas jag...
och att jag är värdig det.
Käraste Ralph.
Ofta när jag pratar med dig om dina kyrkliga framgångar...
gör jag det på ett världsligt sätt...
till och med cyniskt.
Jag förstår dig inte än.
Det gör jag kanske aldrig.
Men jag har aldrig tvivlat på...
att ditt liv är tillägnat Gud.
Jag tvivlar inte heller inför att utse dig till biskop idag.
Kyrkan kommer att ge dig...
den största lycka du nånsin upplevt.
NORRA QUEENSLAND, AUSTRALIEN JANUARI 1933
Luke, titta.
Det är som ett paradis.
Det är Queensland, älskling.
-Vad i hela friden gör de? -De bränner ner sockerrören.
Då drivs råttor och ormar ut och det blir lättare att slå.
Doftar underbart, eller hur?
Är det vad du ska göra?
-Riktigt hundgöra. -Hundgöra?
Queenslands skördare är världens bästa, eliten.
Har jag tur anställer min gamle vän Arne mig.
Vill han ha bra arbetskraft, så gör han det.
Jag kan tjäna 10 gånger så mycket här som i Drogheda.
Det betyder att vi kan köpa ett eget ställe mycket snabbare.
Så jag är gärna hund nu.
En dag, mrs O'Neill, ska jag bli patron...
på den finaste fårfarmen i hela västra Queensland.
Förlåt.
Det gör inget.
Det var ju första gången.
-Gör det alltid så ont? -Det är ingen annan som har klagat.
Jag är bara så trött.
-Tre dar på tåget och sen bussen. -Jag vet.
Den här hettan gör det värre om man inte är van.
Sov du en liten stund, så går jag och hälsar på Arne.
Sen kan vi ta en titt på Dungloe tillsammans.
Berätta om Arne Swenson. Du har inte sagt ett ord.
Du skulle ha sett hans min när jag sa att jag hade gift mig.
-Det trodde han aldrig. -Ger han dig nåt jobb?
-Bara 20 pund i veckan, från imorgon. -20 pund?
Det är underbart.
Imorgon? Vi har ju inte ens nåt hus än.
Jag kanske kan leta efter ett själv.
Jag tänkte prata med dig om det.
Arnes gäng jobbar längs kusten, 6 dar i veckan.
De bor i baracker och jag måste bo med dem.
Vad ska jag göra?
-Jag vill inte bo här själv. -Det ska du inte heller.
Vad skulle det vara för mening? Betala hyra för en person.
Du får bo hos några bekanta till Arne.
Muellers.
-Mrs Mueller behöver lite hjälp... -Luke.
Har du hyrt ut mig som städhjälp?
Det låter som om det vore världens undergång.
Du får bo på en stor sockerrörsplantage. Muellers äger den.
De är trevliga. Jag har kollat upp dem.
Jag trodde vi skulle ha nåt slags hem.
Vi är inte helt utfattiga. Vi har mina 14 000 pund.
De ska vara kvar på banken som säkerhet.
Resten kan vi tjäna ihop tillsammans.
Om vi anstränger oss och jobbar hårt kan vi snart ha ett eget ställe.
-Det är för vårt bästa. -Jag vet.
Men att bo hos främlingar...
-och aldrig träffa dig... -Det är klart att vi ses.
Vi ses varje söndag och kan ta igen hela veckan.
Kom, så går vi tillbaka till hotellet.
Vi är ju på smekmånad.
Det är ljuvligt att hugga sockerrör.
Det bästa som finns, för dem som pallar.
Luke har vad som behövs för att bli en jäkel på det...
om han inte blir störd.
Hoppas att Luke är tillräckligt bra...
för att tjäna storkovan...
-för det är det han vill. -Så brukade jag också säga.
Har du sett, Meghann? Sa jag inte att det var fint?
Massor av sockerrör, om det är det du menar.
-Hej då, Luke. -Kom igen, Luke.
-Säg adjö till din... -Hej då, älskling.
-Vi ses på söndag. -Hon väntar på dig på söndag.
Kom, så åker vi.
Vi är din familj nu.
Goddag!
Kan ni säga var förmannen är?
Tack.
Se till att få fart på latmaskarna annars anlitar jag nån annan.
Det är många som vill ha ditt jobb.
Mr Mueller? Jag är Meggie Cleary.
-Ursäkta? -O'Neill.
Den nya flickan. Varför är ni inte uppe vid huset?
Ni gick väl fel. Det gör alla.
Kom, så kör jag er.
En fru ska inte lämnas ensam så länge. Hoppa in.
-Vad tycker ni om Himmelhoch? -Det är underbart.
-Så grönt. -Inte som hemma?
Er man har berättat att ni kommer från New South Wales.
-Jäklar. -Anne, gick det bra?
Varför håller du på så här?
Ja, varför?
Sluta upp med det här nu.
Ge mig kryckorna, Luddie.
Det här är den nya flickan.
Mrs O'Neill.
Jag hoppas att du har en stark rygg och mycket tålamod.
Jag måste tillbaka till kvarnen.
Jag städar upp lite.
Se till att få tag på alla bitar.
Sätt fart, grabbar.
Inte så där.
Såvida du inte vill bli av med ena handen.
Ge mig den.
Jag börjar förstå varför det är så bra betalt.
Skär av långt ner och släng iväg den.
Långt ner och släng iväg.
Det är lätt när man kan.
Håll dig undan från din kvinna.
För att lyckas måste man ge allt på fältet.
Jag förstår varför den här blev bannlyst.
-Skogvaktaren. -Du och dina kärleksromaner.
Jag sätter på lite te. Det är ingen idé att vänta på Luke längre.
Han jobbar säkert.
Jobbar.
-Precis som varje söndag. -Det är depression.
Man kan inte klandra honom för att han jobbar när han kan.
Visst.
Han är precis som alla andra män här.
Gifter sig med nån stackare och drar sen iväg med polarna.
Varför gifter de sig om de vill leva ungkarlsliv?
Kl. 11 är det möte med sekretariatet om konsulära relationer.
Var på er vakt. Han är er motståndare.
Därefter följer de orientaliska kyrkorna.
En diskussion om införandet av fler religiösa seminarier.
En spännande trend, eller hur?
Ett inhemskt prästerskap borde vara mer lyhört för sitt eget folk.
Absolut, men alla dessa konferenser...
all politik och diplomati.
Är du säker på att du vill bli kardinal?
Hur skulle jag annars kunna bli påve?
Ett perfekt svar som alltid. Undviker sanningen.
Är du alltid på din vakt?
Jag ber om ursäkt om jag har förolämpat ers höghet.
Sluta tilltala mig med den där upphöjda titeln.
Jag heter Vittorio.
När Pius X blev påve...
fick han en underbar säng.
Vet du vad han sa?
Den är vacker...
men jag ska dö i den.
Det är lönen för mödan.
Fem ton om dan, O'Neill.
Inte illa för en nybörjare.
-Medan du slår 12 ton om dan. -Jaså, minsann.
Du tänker försöka slå mig.
Kanske, Arne.
Får jag se på händerna.
Stackars Lukie.
Du kan alltid försöka med handskar.
Handskar? Tror du inte att jag kan slå dig?
Du snackar bara skit, som vanligt.
Luke och hans stora planer.
Precis som rikemansdöttrarna du skulle gifta dig med.
Det gick rätt hyfsat. 14 000 pund och mer på väg.
Du blir snart rik själv.
Det ska jag.
Vi åker in till stan och tar en titt.
-Inga brudar, sa du ju. -Att titta gör ingen skada.
Så får de nåt att drömma om.
Ledsen, grabbar. Det är allt.
Antingen vill hon ha pengar eller en bröllopsring.
Jäklar, hon ska ha barn igen.
Jag sa ju att du inte skulle åka hem förra gången.
Vad sjutton har du på huvudet?
Är den inte fin? Vi har haft jätteroligt.
Meggie körde mig till Dungloe. Vi har julhandlat.
Jaså, minsann?
Vad kommer härnäst? Du har fått brev.
Tack.
Till och med jag klarar det där.
Förlåt.
Vad är det, Meggie?
Luke tänker inte ta med mig hem över jul.
Han och Arne har hittat lite extrajobb.
Gör han inget annat än jobbar?
Hans dröm om att få det bästa stället i Australien kommer före allt annat.
Vi har varit här i nästan ett år och nu säger han...
att det kanske dröjer ett år till innan vi är klara, eller två.
Han har i alla fall ett mål...
och är beredd att göra uppoffringar.
Ja.
Men det är jag som är uppoffringen.
Jag får skylla mig själv.
Jag är gift med Luke och får ta konsekvenserna.
Struntprat!
En som inte är katolik förstår inte.
Ännu mer struntprat.
Sluta upp med det där...
och sätt dig ner och berätta vad du skulle vilja ha.
Jag kan inte få det jag vill ha.
Men när jag gifte mig med Luke trodde jag att jag skulle få nåt eget.
Här är jag utan hem...
utan barn...
utan pengar...
utan make, dessutom.
Det är inte som att ha ett eget hem...
men Luddie och jag ser gärna att ni får barn.
Jag kunde inte få några.
Jag tror...
att om vi skulle få barn...
kanske Luke skulle slå sig till ro och köpa farmen tidigare.
-Åtminstone ett eget hus. -Gör det, då!
Det är inte så lätt.
Eftersom Luke är här så sällan, menar du?
Nej.
Jo.
Fast när...
De få gånger som vi har varit tillsammans...
har Luke sett till att...
Se så, ut med språket.
Du har ett änglalikt ansikte och en gudomlig kropp...
men du vet inte hur du ska få en karl att göra dig med barn.
Du behöver läsa på.
Lady Chatterleys älskare.
Och Henry Miller.
Henry Miller är ett måste!
Vi gör mycket bra...
men uppoffringarna verkar ofta vara större än belöningarna.
Fast alla präster, oberoende av titel...
frågar sig väl vilka uppoffringar som måste göras?
Ja, de som är ärliga mot sig själva.
När vi är unga är det kyskhetslöftet som är svårast att ge...
eller hur?
Att aldrig låta sig förföras...
av passionens frestelser.
Och att veta...
att man inte får nån fru...
inget mjukt...
runt och tröstande om natten.
Inga barn.
Inga arvingar.
Nånsin.
På sista tiden har jag upplevt en annan typ av isolering.
En människas behov av...
att dela sina innersta tankar...
med nån...
precis som alla andra.
Vi är inte som andra, vi är präster.
Vi får bara dela våra innersta tankar med Gud.
Ännu ett perfekt svar.
Du tror att jag testar dig, eller hur?
En undersökning på kyrkans förfrågan.
Oroa dig inte. Trots mina frågor...
finns det nåt djupt inne i dig...
som jag inte har hittat.
Det kanske inte finns nåt att hitta.
Så vacker.
Den doftar fortfarande.
Jag behöll en ros i många år...
från min mor.
Jag vill inte minnas min mor.
Det där var uppoffringen.
Den är skör.
Vi måste vara rädda om den.
Titta vem som är här.
Hej, älskling. Gott nytt 1934.
Luke, vad i hela friden...
Stå inte bara där. Sätt på dig dansskorna.
Ska ni iväg på bal?
Nej, en ceilidh. Hos Kanes.
-Men du är inte skotte. -Vad spelar det för roll?
Vi dansar bättre än skottarna.
Det borde vi. Vi är där varje lördagskväll.
Den här kvällen är speciell.
För att gottgöra julen.
Det här vill jag inte missa.
1934 GOTT NYTT ÅR
Nu räcker det.
Igår skördade jag 11 ton.
Klarar du 12 ton gör jag dig till min kompanjon.
Det gör jag före säsongens slut.
-Två whisky, tack. -12 ton och en ny lastbil.
Med pengarna du gift dig till har du råd.
Helt rätt.
Vi får världens bästa lastbil.
Hej, sötnos. Har du roligt?
Snart får jag det.
11 ton.
Få se om du klarar 11 ton imorgon.
Jag måste gå. Jag jobbar imorgon.
Kom, Luke. Jag vill visa dig nåt.
Oroa dig inte, Arne. Det tar inte lång tid.
Meghann...
Jag kan inte stanna.
Jag måste sätta igång tidigt...
det vet du.
Sätt igång redan nu.
Vad gör du med mig?
Det var underbart.
Vi borde alltid göra på det sättet.
Jag borde inte ha gjort så den här gången.
Vi har inte råd med ett barn nu.
En gång spelar ingen roll.
Eller två, bara man vet vad man gör.
Jag har läst på.
Du tänker aldrig berätta för mig, eller hur?
Ers eminens?
Varför så bekymrad?
Jag har föreslagit dig som min ersättare i Australien...
som påvligt sändebud.
Vill ni skicka iväg mig?
Varför det?
Har jag misskött mig?
Din karriär har gått spikrakt uppåt.
Du är redan ärkebiskop.
Och ingenting...
kan hindra din framfart.
Ingenting.
Förutom... rosen.
När rosen föll till marken förstod jag till sist...
sorgen som du bär som en helig mantel.
Jag har verkligen försökt glömma henne.
-Tror du inte att jag vet det? -Så varför?
Gud har gett oss vår fria vilja...
och med den gåvan följer valets börda.
Det är på tiden...
att du tar itu med den bördan.
Inte förrän du gör det...
kan du fortsätta.
Att skicka mig till henne...
är som att be mig att misslyckas.
Jag ber dig att välja.
Det var nog det sista regnet, tack och lov.
Tre månader med regn kan göra en galen.
-Så säger du varje år. -Så är det varje år.
Det var väl under regnperioden som vi träffades?
Du satt i en lerpöl, om jag minns rätt.
I leran?
Jag hjälpte henne hem och förstörde min enda kostym.
-Och ditt liv. -Och mitt liv.
Så där.
Den är underbar.
Jag ska vara rädd om den.
Man kan ändå inte jobba under regnperioden.
Såvida man inte heter Luke O'Neill.
Han och Arne arbetar på sockerraffinaderiet i Sydney...
tills regnperioden är över.
Hur tog han nyheten om barnet?
Han vet inget än. Jag ska skriva ett brev ikväll.
Nu kanske han slår sig till ro.
Det viktiga är att du får ditt barn.
Det får jag.
-Det var länge sen, fader. -Välkommen hem.
Tack, pojkar. Stället ser fint ut.
Det har varit tufft. Men det är på väg uppåt.
-Fee. -Hej, Ralph.
Jag borde kyssa din hand, nu när du är ärkebiskop.
Inte du, Fee.
Hur mår du?
Du berättar aldrig nåt när du skickar dina ekonomiska rapporter.
-Var är Meggie? -I Queensland.
Antar jag.
Jag har inte hört nåt sen i julas, det är sex månader sen.
Vad gör hon i Queensland?
De bor ju där.
Men vi undrar om Luke nånsin kommer att köpa en farm.
Lukes arbete gör att han är borta för det mesta, antar jag.
Så Meggie bor hos några vänner.
Luke?
Meggies make.
Visste du inte att Meggie har gift sig?
Lilla Meggie?
Varför har ingen sagt nåt?
-Skrev hon inte till dig? -Luke är inte katolik.
Meggie ville berätta det själv.
Du ville att hon skulle gifta sig.
Du är ganska bra på att få som du vill, eller hur?
Hur länge har Mary Carson varit död?
Och du är redan ärkebiskop.
Vad är Luke O'Neill för en man...
som är bortrest hela tiden och inte har gett Meggie ett hem?
Den ambitiösa typen.
Tack.
Du bad mig komma, och här är jag. Vad vill du?
Du har inte hälsat på sen jag berättade om barnet.
Det är tråkigt att du inte blev glad.
Varför trodde du att jag skulle bli det?
Jag har alltid sagt vad jag tycker om det.
Ja. Jag hade fel.
Men nu ska vi ha barn...
och vi måste ge det nåt slags hem.
Helt rätt.
Jag antar att jag ska falla till föga och ge upp allt jag drömmer om.
Men vi drömmer ju om samma saker.
Jag vill också ha en farm.
Du har ett underligt sätt att visa det på. En mun till att mätta.
Lyssna på mig.
Du sa att vi behövde 5 000 pund till för att köpa oss en gård.
Minst. Och nu...
-Det har du. -Vad menar du?
Jag kan skaffa pengarna...
om det är skälet till att vi inte slår oss till ro.
-Var kommer pengarna ifrån? -Vad spelar det för roll?
-Det är väl det du vill? -Svara nu. Varifrån?
Jag bad fader Ralph i Rom om pengarna.
Vad sa du? Fan ta dig, Meghann!
Jag har en viss stolthet. Jag har aldrig tagit emot pengar från nån...
minst av allt från en katolsk präst och jag tänker inte börja nu!
-Lyssna på mig, Luke. -Som man bäddar får man ligga.
Gå inte.
Jag pratar med henne.
-Vad gör du? -Jag åker hem.
-Hem? -Ja, hem till Drogheda.
Det enda hem jag nånsin kommer att få.
Luke vill inte ha mig och han vill inte ha nån gård.
Han vill inte ha nånting.
Han vill bara jobba ihjäl sig på sockerrörsfältet.
Ha du blivit galen? Du kan inte åka nånstans.
-Du ska snart föda. -Det struntar jag i!
-Meggie. -Jag hatar Luke!
-Sluta. -Jag hatar det här barnet!
Sluta, Meggie.
Hon är för svag för att åka till sjukhuset.
Så kejsarsnitt är uteslutet.
Vi får hoppas att hon är stark nog att föda fram barnet själv.
Jag har gett henne så mycket opium som jag vågade.
-Jag går till henne. -Barnmorskan är där.
-Så Luke kom trots allt. -Luddie skickade bud efter hennes man.
Jag borde klå upp honom.
Om det står mellan Meggies liv...
och barnets...
vad skulle ert samvete råda till?
Kyrkan är klar på den punkten.
Ingen får offras för att rädda den andre.
Ni är präst och jag antar att ni måste tala som en sån.
Det verkar lite oklart för en enkel man som jag.
-Om hennes man vore här... -Om jag vore hennes man...
skulle jag inte kunna offra henne...
för nånting.
Då visste hon inte att ni var tillbaka i Australien?
Nej, det var bäst så.
Hennes brev skickades vidare från Rom.
Jag förstod att jag måste komma, att nånting var fel.
Vi är glada över att ni kom, ers nåd.
Det är skönt att veta att nån bryr sig om den arma flickan.
Tack, men jag går tillbaka till henne.
Bryr sig om? Han är kär i henne.
Är hon inte fin?
Det är inget fel på dig, eller hur?
Tyst nu. Vi behöver alla vila.
Ja, det behöver vi nog.
Så där.
Justine verkar vara en som gör mycket oväsen.
Det är lika bra att hon lär sig tidigt.
Alla barn gråter.
Ja.
Så där.
Jag måste snart åka.
Jag misstänkte det.
Du dyker alltid upp när livet krisar...
och går sen upp i rök som den Helige Ande.
Det är tråkigt att du inte är lycklig över barnet.
Innan hon föddes...
sa jag att jag hatade henne.
Det gör jag inte.
Om hon ändå vore din istället för Lukes.
Varför måste kyrkan ha hela dig?
Till och med det den inte behöver, din mandom.
Du vet redan svaret, Meggie min.
Det är en nödvändig uppoffring.
"Nödvändig."
Lägg av, Ralph.
Jag är inget barn längre.
Jag är inte din Meggie! Det har jag aldrig varit!
Alla år som jag älskade dig...
och väntade på dig. Jag ville ha dig!
Du ville aldrig ha mig.
Jag försökte glömma dig genom nån annan.
Han vill inte heller ha mig.
Du tror att du är speciell...
men det är inte den minsta skillnad mellan dig och Luke O'Neill.
Ni är båda...
stora, håriga nattfjärilar...
som förgör er själva för en dum eldflamma.
Trots att det i den kalla natten...
finns mat, kärlek och barn att få.
Förstår du inte det?
Vill du ha det?
Nej.
Du kommer att följa flamman tills den tar död på dig.
Jag har sårat dig nåt fruktansvärt.
Men jag älskar dig.
Du älskar mig och Gud ännu mer.
Men mest av allt älskar du dig själv.
Dig själv och din ambition.
Jag förstår att det här är svårt.
Men låt det inte göra dig hård.
Du har alltid varit min ros.
Den vackraste bilden och tanken...
En bild? En tanke?
Det är allt jag är, va? Din romantiske, drömmande fåne!
Du har ingen aning om vad äkta kärlek är!
Gå härifrån!
Jag vill inte se dig mer!
Du har glömt nåt om dina dyrbara rosor, Ralph.
De har elaka, vassa taggar!
Kör fram lastbilen.
Var snäll och vänta på mig.
-Goddag. -Jag söker Luke O'Neill.
Han står längst ner.
Du kommer lite för nära.
Vad gör en präst här?
Inte för att ge mig sista smörjelsen.
-Håll raderna. -Okej.
-Mr O'Neill? -Det stämmer.
-Jag är här angående er fru. -Meghann?
Hon har väl inte blivit sjukare?
Barnet föddes i onsdags.
En flicka.
Jag är ärkebiskop de Bricassart.
Det var som tusan.
Den berömde fader Ralph.
Jag är väldig orolig för Meggie och er dotter.
-De behöver ett hem och de behöver er. -Har Meghann skickat er?
Nej, men hon skrev till mig.
Jag förstår varför ni inte vill ta emot pengarna...
men jag ber er att tänka om, för Meggies skull.
-Vi kan se det som ett lån. -Vänta lite!
Tror du att du kan komma hit och bestämma över mig?
-Meghann är min fru, inte din. -Uppför dig då som en make.
Om du inte kan ge henne kärlek, så ge henne åtminstone ett anständigt liv.
Hon svälter inte och har ju fått barnet hon ville ha. Vad klagar hon på?
Hon kan vänta tills jag är klar här.
Jag erbjuder dig det som du påstår att du vill ha...
Tror du att jag skulle ta emot nåt från dig?
Stick härifrån och ta pengarna med dig.
-Jag jobbar för mina. -Eller gifter dig till dem.
Din katolska fjolla. Jag borde slå in skallen på dig.
Var inte rädd.
Jag ska inte smutsa ner din fina klänning.
Men vi ska inte diskutera vem som fick mest av Meghanns pengar.
Sätt fart, vi har mycket att göra.
Bra gjort, Luke.
Ännu en jul utan Luke.
Du måste nog acceptera...
att Luke kanske aldrig lämnar fälten så länge han orkar jobba kvar.
Ja, han älskar verkligen det livet.
Varje dag kan han bevisa hur manlig han är.
Det kanske vore annorlunda om jag verkligen älskade honom.
Det är väl ärkebiskopen du älskar?
Alltid.
Jag har alltid velat ha honom precis som ett barn vill ha månen.
Men jag måste sluta med det.
Jag kan inte slösa bort mitt liv på att drömma om nån jag inte kan få.
Jag vet inte om jag orkar vänta på Luke...
eller på att han själv inte ska orka längre, men jag måste försöka.
Varför måste du det när han bara har gjort dig olycklig?
Vad ska jag annars göra?
Jag måste ge Jussie nåt slags hem.
Det är jag skyldig henne.
Förlåt att ni fick vänta.
Det är den finaste julmiddagen jag nånsin har sett.
Hör här.
Anne och jag är oroliga för dig.
Du har inte fått tillbaka styrkan sen Jussie föddes.
Du behöver tid att tänka...
tid att vila och komma bort. Fundera på vad du vill.
Vi skickar iväg dig ett tag. Alldeles ensam.
Iväg?
Men ni, då?
Och Jussie?
Det är ordnat. Det är inget att diskutera.
NYGIFTA
-Hej, Sam. -Hej, Rob.
Så där.
Då var det klart.
Goddag. Ni är mrs O'Neill, förstås.
Jag är Rob Walter. Välkommen till Matlock lsland.
Försiktigt. Så där, ja.
Farväl. Lycka till.
Det här ska vara en smekmånadsort.
Kommer mr O'Neill senare?
Det tror jag inte.
Skafferierna är fyllda. Men om ni behöver nåt...
tittar jag förbi varje kväll och ser efter att allt är som det ska.
Tack, mr Walter. Adjö.
Snälla, fader.
Hjälp mig ur den här.
Vänd er om, mrs O'Neill! En överraskning!
Er make är här!
De sa att du var här.
Förlåt mig.
Nej. Fan ta dig.
Inte mer.
Jag var rädd för att somna.
Rädd att du skulle vara borta när jag vaknade.
Vad tänker du på?
Att jag aldrig tidigare har vaknat i samma säng...
som en annan människa.
Att jag aldrig vill vakna igen...
utan dig vid min sida.
Att jag har utkämpat en svår strid...
och att jag har förlorat.
I alla år har jag förnekat att jag var man...
men du har fått mig att förstå...
att det är det enda jag vill vara.
Jag blir aldrig nåt annat än det.
När vi träffades i Gilly...
log du emot mig.
Sen sa du mitt namn.
Sen rörde du vid mig.
Sen den dan visste jag...
även om vi aldrig mer sågs...
att min sista tanke i livet skulle vara du.
Det går inte att göra nåt åt.
Vet du vilken fruktansvärd makt du har över mig?
Jag vet det så väl.
Ralph?
När Justine föddes...
sa du att jag såg dig som ett barn...
som en idolbild.
Det var sant.
Det var det enda sättet att kämpa emot.
Att se dig som du är, din kropp som passar min så väl...
och din själ som talar så öppet till mig...
vore att förlora min själ.
Nu tror du att du har förlorat den...
bara genom att vara man.
Vilken Gud stänger paradiset för män för att de älskar kvinnor?
En Gud jag inte kan ge upp för dig.
Jag vet.
Men nu är du här hos mig.
När du är här, är du min.
Vad ska du göra nu?
Jag hyr huset i två månader.
Och sen?
-Jag skriver från Rom. -Nej.
Jag vill inte ha några brev.
Vi kanske inte ses igen.
-Som en bestraffning? -Min bestraffning...
är att aldrig mer vara säker på...
att jag älskar Gud...
mer än dig.
Jag har brutit alla mina löften.
Jag kan aldrig få Ralph.
Men jag har en del av honom som kyrkan aldrig kan få.
-Vad gör du här? -Jag lämnar dig.
Ett arv som gick från generation till generation.
Så huvudrollsinnehavaren är borta.
Jag låg med honom.
Jag vill vara som du.
Du vet ingenting om mig.
Den fängslande finalen.
Jag har betalat dyrt för den synd det innebär...
att älska Ralph de Bricassart.
The Thorn Birds.